PŮVODNÍ ANIME SERIÁL NETFLIX
TŘI MUŽI, DÍVENKA, POLICISTA A PES
Nemám žádné kamarády.
Zatím pa!
Tím myslím žádné.
Protože jsem úplně jiný než ostatní.
Úplně jiný druh.
Jak bych mohl mít přátele?
Navzdory tomu...
Hej, kámo! Pojď si dát ramen nudle.
Pojď se mnou, Saiki. Ve vzduchu větřím trable.
Lepí se na mě dva lidi.
To je snad zlý sen. Vždy se snažím být nenápadný.
- Proč nás sleduješ? - Mám začít chodit na jinou školu?
Chceš si s námi dát ramen?
To jsem nikdy neřekl. Jděte si to vysrkat sami.
To ty sleduješ nás.
My ty trable ve vzduchu vyčmucháme.
Zdejchni se!
Nic takového jsem neslíbil. Vyčmuchej to sám.
Cože? Ty odsud padej! My jdeme na ramen.
Jdi se najíst bez nás! Pojďme, Saiki! Začíná to tu smrdět.
- Dáme si ramen spolu! - Vyřešíme to!
Nikdy jsem nic takového neslíbil!
Vypadá to tu jak těsně před krachem.
Saiki, proč se s ním kamarádíš?
Říkám ti to jako parťák, měl by ses nad tím zamyslet.
Nejsem žádnej tvůj parťák.
Neměl by ses s ním přátelit. Říkám ti to jako tvůj nejlepší kámoš.
Ty, a můj nejlepší kámoš? To sotva. Proč se nekamarádíte vy dva spolu?
Hele, je tu nějaká malá holka.
- Brečí. Já s ní promluvím. - Prrr, osle!
Neviděl ses v zrcadle? Nechceš ji přece vyděsit.
Co se děje? Někdo ti ublížil?
Na, vezmi si to. To bude dobré.
Co se ti stalo, holčičko? Řekni.
- Můj Wind utekl. - Wind?
- Moje štěně. - Pes?
Tamhle jsem ho uvázala,
ale je pryč.
Dobře, my ti ho najdeme!
Mě z toho vynechte.
Proboha, teď spustí svůj alarm!
Zastavte ji!
Vypadá děsivě, ale nemusíš se bát.
- Snad. - Co tím chceš říct?
Co jsem ti udělal?
Děsíš ji.
- Tím svým provinilým výrazem. - Kdo se tváří provinile?
Neprovokuj! Nejdřív najdeme toho psa. Jdeme, kamaráde!
Čau zítra, Nendó.
Pitomec! Ani se nezeptal, jaká rasa to je.
Řekni, jak vypadá?
- No... - Takže není tak hloupý jako Nendó.
- Prima. Takhle vypadá. - Ne moc prima.
Prima, Saiki! Nakopírujeme to a vylepíme!
- Jde se domů. - Hej,
najde se můj Wind?
Vy tři ho najdete, že jo?
Teď když mi o tom řekla, nemůžu to přehlížet.
Co zkusit myšlenkografii?
Myšlenkografie je schopnost vypálit obraz na papír.
Ale napadlo mě něco jiného, co by na něj šlo vypálit.
Chyba. Vzpomněl jsem si na tátu.
Vypadá to, že se mu v práci daří.
Ještě jednou. Ztracený pes, ztracený pes, ztracený...
Co to dělá?
Bože, tak ještě jednou. Nendó je fakt k ničemu.
Kaidó je aspoň trochu spolehlivý.
Tak ani on.
Uf. Konečně to mám. Ale...
Není snadné určit, kde se nachází.
ULICE SAKAMOTO
Winde! Měla jsem o tebe strach!
To se mi ulevilo.
Děkuju!
Řekni to jim. Našel jsem toho psa díky nim.
I když se na tom podíleli tak jedním procentem.
Náhodou byl Nendó blízko.
Dokázal jsem ho lokalizovat svým druhým zrakem.
A i Kaidó nakonec k něčemu byl.
Dělá se mi z něj zle.
Kdyby Kaidó neudělal virvál, policista by psa odvedl.
- Kamaráde! - Saiki!
Kdo by čekal, že mi pomůžou?
Určitě je to ani nenapadlo.
Nečekal jsem, že se do toho připlete policie.
Děkuju, kluci!
Cože? Já taky jednoho mám.
- Čí teda je? - Jeho.
Ty! Ukradls mi psa!
Hej, co to děláte? Au!
Neměl bys svému kamarádovi pomoct?
Kamarád? To se pleteš.
Já a on jsme dva různé druhy.
Přátelství je nemožné.
S Windem jsme kamarádi už odmala.
Saiki a já jsme taky kamarádi.
Ti nejlepší!
PŘIHLÁŠENÍ DO SVĚTA HER
Jednoho dne během letních prázdnin.
To jsem se lekl! Nemůžeš zaklepat?
Proč tady mluvíš sám se sebou? Už jsi senilní?
Nejsem tu sám. Hraju on-line hru. Vidíš?
- Co to je za hru? - Neslyšel jsi o hře Alien Buster?
HRAJ S PŘÁTELI, PORAZ VETŘELCE A VYTVÁŘEJ SILNÉ ZBRANĚ!
Společně se snažíte porazit vetřelce z vesmíru.
Když je porazíš, sbíráš materiál,
ze kterého vyrábíš zbraně. Je to dobrodružství.
Takže je to jako Monster Hunter?
Ty to říkáš jen tak? Schválně jsem to té hře nemluvil.
- Jsi v pořádku? - Proč?
Tvou postavu drtí vetřelci.
Sakra! Proč jsi mi to neřekl dřív? Mohl jsi mě varovat!
- SMRT -
Je mi to fuk.
Ale hele, další hráči mě utěšují, dobré ne?
KENJI: TO NIC! KURONEKO: PŘÍŠTĚ TO BUDE LEPŠÍ
Možná bys vycházel s lidmi lépe přes chat.
To je pravda. Neslyšel bych, jak si myslí,
že jsem to zvoral, nebo že jsem k ničemu.
Nech toho! To si nemyslíš! Radši...
To je dobré.
Co je na tom dobrého?
Jo, tohle? Moje postava je holka,
takže si všichni myslí, že jsem holka
- a musím předstírat a... - Vážně?
Nech toho! Takhle se na svého otce nedívej!
On-line svět je komplikovaný! Můj telefon.
Cože? Komix pana Numehika Manpukujiho nebude v příštím čísle?
Ale on kreslí obálku! Rozumím! Hned jsem tam!
To zní jako nuda.
Kusuo! Hraj chvíli místo mě!
Co? Proč?
Právě probíhá turnaj. Když o něj přijdu, nedostanu vzácný předmět!
Nikdy jsem to nehrál.
To nic. Moji spoluhráči jsou silní, tak tam jen stůj.
Odměnu dostanou všichni.
Ty jsi pijavice.
Prosím! Koupím ti tvé oblíbené kávové želé!
- Propána, proč to vůbec dělám? - Kurumi? Ty tam spíš?
No nic. Jsou letní prázdniny a já se nudím.
Jak, že se to hraje?
- Vítej zpátky! - Neodpovídala jsi a měl jsem starost.
Mluví se mnou. Mám jim odpovědět?
- Jsem v pohodě. - Mluvíš nějak divně.
- Už nemluvíš tak roztomile? - Jsem kluk.
CARLOS SE ODHLÁSIL PISUKE SE ODHLÁSIL
Všichni se tak bavili a stejně zmizeli.
Yume Yume, jsi tak roztomilá!
- Přestaňte. - Zbožňuju, jak jsi načančaná.
- Netrapte mě. - Roztomilá.
Zapomněla jsem přísady na lektvar rychlosti! Dá mi je někdo?
- Dám ti je jako dárek! - Už to chápu.
Odešli, protože nejsem holka.
O holky se hráči víc starají. Rozhodně věděl, co dělá.
Ale já se teď dál nedostanu. Musím najít někoho jiného, kdo mi pomůže.
Chceš dělat turnaj?
Někdo se mnou mluví. To je skvělé, ale nevím, jak jednat jako holka.
Možná s tímhle...
- Dobře. Rád s tebou budu hrát. - Funguje to. To dokážu.
Teď mám spoluhráče.
Jmenuji se Ryuki Kokuenbu.
Ale jméno jeho postavy je trapné.
Nejspíš chodí na základku. No, jsou letní prázdniny, tak jedeme.
- Kam to jdeš? - Na turnaj.
Turnaj se hraje ve čtyřech.
To nevíš? Nejsi náhodou na základce?
- Tenhle... - Potřebujeme další dva bojovníky světla.
Další dva? Nikdo jiný nemá čas.
- Co? Co to je? - Co má za problém?
A je to! Máme třetího!
- Nechutné. - Už ho odsud vyhoďte.
- Tvá postava je roztomilá! - Budeme se mu vyhýbat.
Jsi holka, že jo? Já jsem T-ta! Bydlím v...
Tvá postava je... Moje...
Hloupá cenzura. Vůbec nevím, co říká.
V realitě se mu musím vyhýbat.
Jeden nám pořád chybí. Co mám dělat?
- Ptáte se, co náš poslední člen? - Copak nemáš klávesnici?
- Budeme se ho muset zeptat. - Ho?
- Nejlepší hráč této hry. Tiga. - Nejlepší hráč?
I jako nováček poznám, že má nejlepší výbavu.
Bude někdo takový chtít hrát s námi?
Možné to je. Zkusíme to.
Chcete, abych vám pomohl? To je vtipné.
- Kdo to je? Je pěkně arogantní. - Štěňata jako vy
by měla běžet domů a dát si mlíčko.
Je nejlepší hráč a my jsme pozér, kluk ze základky a úchyl.
Chápeš? Má nejlepší schopnosti,
ale kvůli jeho chování s ním nikdo nechce hrát.
Hej, já to slyšel, parchante!
Toho si nevšímej. Pomoz nám. Copak nechceš hrát turnaj?
- Tak udělej Na kolenou! - Co to je?
To nikdo z nás nemá!
Co to je?
Je to skrytá funkce, kterou odemkneš, když 10 000 utečeš z boje.
- 10 000? - Je to otrava, tak to skoro nikdo nedělá.
- Myslíš tohle? - Cože?
- Ty to fakt máš? - To jsem nikdy neviděl!
Bylo to v mém menu. Za to vděčím stylu hry předchozího hráče.
Tak to vypadá, že nám pomůžeš.
Fajn, tak jdeme na ten turnaj!
Tento uživatel byl blokován za nevhodné poznámky.
Co to je za hru?
Fakt dík, T-ta! Přesně proto nesnáším letní prázdniny.
RYUKI
Hloupé štěně.
T-TA
Vyhodili mě. No nic, dám si šlofíčka.
Ten předmět jsem nedostal? A proč mě zablokovali všichni přátelé?
KRIZE V NAKLADATELSTVÍ? PRÁCE U ŠUENŠI
Už jdu.
Dnes jdeš brzy.
Jo, mám něco důležitého.
Možná se dnes vrátím pozdě.
Ty se červenáš.
To proto, že mě posílá pryč taková krasavice.
Před tebou se pořád cítím jako školáček.
Ale nech toho.
- Miláčku! Máš horečku! - Cože?
- Saiki tu není? - Ne, ani nebere telefon.
ŠÉFREDAKTOR: ONIMATSU
Co sakra dělá?
Saiki! Jdeš pozdě!
- Víš, jaký je dnes důležitý den? - Měl bych?
Nejsem totiž Kuniharu Saiki, ale Kusuo Saiki.
Prosím, když tam dnes nepůjdu, můžou mě vyhodit.
Myslíš, že použiju svou schopnost obnovy? Ani náhodou.
Jo, i kdybych se uzdravil, mohl bych být nemocný zas zítra.
Pamatuješ včera o půlnoci, když se měnilo datum?
Přestaň. Obnova funguje jen jednou denně.
I tak. Prosím tě...
Zlatíčko, řekni něco! Ne!
Když upadl do bezvědomí, vyměnili jsme si těla.
Mně horečka nevadí, ať je jakkoli vysoká.
Je uvnitř mého těla a řekne mi, co v práci dělat.
Pitomec jsi ty.
Když to zvládne táta, tak každý.
Na co čekáte, Saiki? Vyleštěte mi boty!
Musím poupravit, co jsem řekl. Práce je dřina.
- Šéfe, spíš byste... - Pravda.
Přineste od pana Azumy předběžný scénář poslední epizody.
Scénář? O čem to mluví?
Aha, mám vyzvednout scénář k poslední epizodě
seriálu Santaro, je-li to možné od pana Azumy.
Tak ono to končí?
Jo, po 13 letech v časopisu?
To je doba.
Ten scénář tu nemáš, viď?
Fajn, takže se snaž šéfa nenaštvat...
- Nemám ho. - Co? V čem je problém?
Dnes je termín. Mluví se o tom už pět týdnů!
Uklidněte se, oba.
- Hned pro to dojděte, nebo máte padáka! - To je ale pofidérní firma.
Pospěšte si, troubo!
Cože?
- Co chcete? - Hlavně klid!
- Musím uznat, že práce je stresující. - Prosím klid!
To je v pořádku. Odpouštím vám.
Co to bylo za ránu jak z děla?
- Co jste to udělal? - No jo, tohle tělo neovládám.
AZUMA
Copak to nemohl vyzvednout někdo jiný?
Neblázni. Pro umělce jsou jejich výtvory jako děti.
Nesmíš se jich ani dotknout, než získáš jejich důvěru.
- Opravdu? - Nedá scénář nikomu jinému než mně.
- Padejte odsud. - Získám co?
Vyndej tu věc z kapsy a dej mu ji, hned!
ONIGIRI
Pan Azuma mě nepustí, dokud mu nedám něco k jídlu.
- Vstupte. - Moct tak teď odejít.
Tak tohle je jeho kancelář.
Zdá se, že je to pěkný mrzout.
Pracujeme spolu už přes pět let.
Náš vztah je víc než čistě obchodní, spřátelili jsme se.
- Kdykoli se vidíme... - Přišel jste kvůli scénáři, pane Saionji?
Ani neví, jak se jmenuješ.
- Mé jméno je Saiki! - Saiki?
Znáte ho?
To je ten redaktor, co vypráví ty košilatý vtipy.
- Ano, to jsem já! - Opravdu?
Tak jako tak, scénář berem.
Ano, zapomněl bych. Dejte mi ho.
Co je to?
Najednou jako by zamrzl a vypadá zdrceně.
Ale ne, ještě ho nedokončil.
Už se známe dlouho, poznám to.
Jo, stačí se na něj podívat.
Teď jako mrtvola vytáhl pět nepopsaných listů papíru.
Pět stránek? Řekni mu: „Pane Azumo! Dnes to mělo být!
Seriál se kvůli vám přeruší!“
Řekl jsem mu to, a zdá se, že už je mu všechno jedno.
- Takže je mu to jedno! - Neříkal jsem to teď?
Je konec. Zbývají nám už jen čtyři hodiny. Mám padáka.
Netvař se jak chudák, když máš moji tvář.
Dokážu ho přimět, aby to udělal.
Obnovení!
Vypadá to, jako by týden nespal.
Obnovení zabere a mělo by mu být líp.
Sbohem nevyspání! Konec vyčerpání! Můžu zas pracovat!
Povedlo se to až nečekaně dobře.
Mám dalších pět stran! Saiki-kun, potřebuju pomoc!
Ani náhodou. Nečetl jsem to.
Ale můžu odstranit nežádoucí myšlenky odvádějící ho od tvůrčí práce.
Mám to! Sayuri a Rensuke se sejdou
a Santaro si bude dobírat jejich dceru! A je to!
- Je to dobrý nápad? No, když myslí. - Udělám to!
Okamžitá telepatie a myšlenkografie.
Jde o kombinovanou techniku.
Okamžitou telepatií mu přečtu myšlenky
a pomocí myšlenkografie vypálím ty obrazy na papír.
- Těch pět stran dodělám! - Je čas na teleport do kanceláře.
Dokončil jsem to! Cože? Už to tam je?
HRDÁ MAMINKA SYNA! SCHŮZKA MAMINEK
KAVÁRNA MAMI
Místní káva s kávovým želé není vůbec zlá.
Tady jsem nejradši, protože mám po škole pokoj od Nendóa a Kaidóa
i od rodiny.
Tuhle klidnou chvíli mezi dortíky nedokáže nic vynahradit.
- Vítejte. - Máte volný stůl?
- Schoval jsem se dřív, než jsem je viděl. - Kolik?
- Kolik nás je? - Tři.
Kuřácký, prosím. Promiňte, ale jsem kuřačka.
Mám pokoj od Nendóa s Kaidóem,
ale teď jsou tu pro změnu jejich mámy.
- Co to bude? - Kávu, prosím. Černou.
- Ledové latté, prosím. - Vodku s ledem.
- Jste v kavárně. - Ještě je brzy.
Hospodyňka bez pití usychá.
- Co to sakra je? - Pro mě prosím dortík.
Máma říkala, že dnes jsou rodičovské schůzky.
Myslím, že by s nimi neměla nikam chodit.
- Kolik vám je, paní Saiki? - Uvidíme, jak se to vyvine.
Je mi 37.
Vypadáte mladší.
Paní Kaidó, vám je asi podobně, že?
Mně je přes 40.
- Tomu nevěřím! - A co vy, paní Nendó?
Mně je 32.
- Třicet dva? - Vy jste nejmladší?
A v kolika jste rodila?
Nic na tom není.
Byli jsme oba mladí.
Na nejmladší se chová dost důstojně.
Slyšela jsem, že váš manžel...
Ano, umřel dřív, než se Riki narodil.
Myslím že v 17.
To byl ještě na střední?
- Takže jsem si Take-čana nevzala. - Take-čana?
- Příjmení Rikiho táty bylo Takeuči. - Riki mohl být Riki Takeuči!
Zemřel ještě před svatbou, tak jsem po něm pojmenovala syna.
RIKI TAKEUČI, 17 LET
Takže Riki přece jen byl Takeuči!
Vychovala jste ho úplně sama.
A přitom je to tak chytrý kluk. Úžasné!
Cože? Aha. Pořád jí to nedošlo.
Zajímalo by mě, jak jste se s ním učila.
Nikdy jsem mu neříkala, aby se učil.
Nechovej se jako máma studenta z Tokijské univerzity.
- Můj syn je beznadějný případ. - Proč? Je skvělý.
Je to nemotora.
NEJSTARŠÍ SYN: ŠUN NEJSTARŠÍ DCERA: SORA
DRUHÝ SYN: TOKI
Je nejstarší, ale něco se naučit mu trvá vždycky nejdéle.
- Ale zdraví se úplně se všemi. - Jsem Černý okřídlený tryskáč.
Je poslušný a nic přede mnou netají.
Nestrkej do toho nos, nebo umřeš.
- Hromoví rytíři posledního soudu! - A má velké srdce.
Co to sakra vykládá?
Ale to nestačí.
- Měl by se víc učit. - Nebojte.
Ty by ses měla bát.
To říkáte, protože váš syn je tak chytrý.
- To se netrefila. - Paní Saiki, proč jste tak zticha?
Je pravda, že váš nejstarší má diplom z Cambridge?
- Ona to věděla? - Jak to víte?
- Jak se učil, prozradíte mi to? - No...
Nedělala jsem nic zvláštního.
Jo, zdá se, že ani ne.
Vlastně je to tak.
Bavme se o něčem jiném. Co dělá váš manžel?
Je redaktor.
- Pracuje u obchodní společnosti. - Zajímalo by mě,
- jestli máma moje tajemství prokecne. - A co vy, paní Nendó?
Mám trochu obavy, protože už to udělala.
- Můj muž má těžkou, ale dobrou práci. - Snad už se poučila.
- Nic paranormálního, nic... - Je ticho, aby se neprořekla.
- Nakladatelsví musí mít těžké časy. - Mé tajemství je v bezpečí.
Jo, skoro zkrachovali,
ale zvládli to a teď se jim zas daří dobře.
Někdy něco zvorá a pak spoléhá na Ku-čanovy paranormální schopnosti.
- Cože? - Paranormální schopnosti?
Přestala si dávat pozor.
Klid. Může předstírat, že si dělala legraci.
Paranormální? Ne, to jsem neřekla.
To snad ne. No, nemám na výběr.
No jo, jak jsem řekla. Ku-chan má nadpřirozené schopnosti.
- Cože? - To myslíte vážně?
PARA-NORMÁLNÍ
Je vědátor a génius s paranormálními schopnostmi.
A mluvím o Kusukeovi, ne Kusuovi.
„Para-normální?“
To jsem jaktěživa neslyšela.
NEJLEPŠÍCH 100 PARANORMÁLŮ
Ajumi, rozešla ses s tím paranormálním psychoušem?
Jo, protože vůbec nerozumím tomu, co povídá.
To označení je v kurzu, často ho slýchám v telce.
- To jsem netušila. - Znamená to něco jako geniální?
To je hodin. Musím jít.
- A já musím jít otevřít obchod. - Zatím nashle.
Snad nám svého paranormálního syna příště představíte.
Hezký večer.
Děkuju! Zatím nashle!
Ale pro jistotu jim musím vymazat vzpomínky.
Mrzí mě to! Nedokážu udržet tajemství.
Nechtěla jsem o tobě mluvit, ale byla jsem tak ráda, že mám kamarádky mámy.
Nemůže za to. Nutil jsem ji do toho.
Ku-čane?
Zachránila mě a měl bych jí za to být vděčný.
POCHLUBME SE VÝTVORY Z HLÍNY
„SEBEVYJÁDŘENÍ JE ALFA I OMEGA UMĚNÍ“
SOSEKI NATSUME
Dnes mají být hotové hliněné výtvory.
Pokud je ještě nemáte, dodělejte je do konce vyučování.
- Máš to? - Sakra! To nezvládnu.
- Jsem hotový. - Co ty, Kaidó?
PROČ JSI TOTO DÍLO VYTVOŘIL?
Je to má mise, můj osud.
V tomto světě se i z krásných andělů mohou zničehonic stát padlí andělé.
Chtěl jsem vyjádřit strach a zranitelnost.
CO BYLO NEJTĚŽŠÍ?
Zápasil jsem s texturou Luciferových polámaných křídel.
S výsledkem jsem ale spokojený.
JAK SE UMĚLECKÉ DÍLO JMENUJE?
Padlý Lucifer.
OBJEKT Č. 1 ŠUN KAIDÓ: PADLÝ LUCIFER
Odevzdal jste dílo, které vám spadlo na zem?
Nespadl mi!
- „Spadlý Lucifer?“ - Já jsem taky hotový!
PROČ JSTE TOTO DÍLO VYTVOŘIL?
Jen jsem dělal, co mám rád. To je celé.
JAKÉ JE POSELSTVÍ DÍLA?
Naplnil jsem ho sny lidí.
Někteří lidé ale mohou cítit strach, úzkost nebo frustraci.
Splněné sny jsou vykoupené něčí obětí.
JAK SE UMĚLECKÉ DÍLO JMENUJE?
Sen.
OBJEKT Č. 2 AREN KUBOYASU: SEN
Parádní, Arene!
- Že jo? Dalo to práci. - Je to parádní,
- ale tím názvem ztratíš body. - Postav ho vedle mého!
Přejetý Lucifer.
- Já mám taky hotovo! - Tvá ruka!
PROČ JSI TOTO DÍLO VYTVOŘIL?
No, ani nevím.
Ruce pracovaly nezávisle na mně.
CO BYLO NEJTĚŽŠÍ?
Že přímo na mě foukal studený vzduch z ventilace.
To bylo nejhorší.
JAKÉ JE POSELSTVÍ DÍLA?
Co tím sakra myslíte?
Najděte si ho sami.
Vypadá tak nějak umělecky.
OBJEKT Č. 3 RIKI NENDÓ: BEZ NÁZVU
- Kdo je to? - Kdo ví.
Říkal jsem, že to mý ruce vytvořily nezávisle na mý vůli.
Jestli je to tak, pak je to děs!
Zajdi si k doktorovi!
Mám hotovo!
PROČ JSI TOTO DÍLO VYTVOŘIL?
Chtěl jsem jím vyjádřit svou vášeň pro umění.
CO BYLO NEJTĚŽŠÍ?
Pracoval jsem s desetikilovými závažími na rukou. To bylo nejtěžší.
JAKÉ JE POSELSTVÍ DÍLA?
Tvořil jsem ho s touhou po klidném srdci.
OBJEKT Č. 4 KINEŠI HAIRO: KLID
Objekt č. 4! Klid!
Kineši Hairo!
Jo, to je typický Hairo.
Já mám taky hotovo!
PROČ JSI TOTO DÍLO VYTVOŘILA?
Nevím. Protože jsme to měli za úkol?
CO BYLO NEJTĚŽŠÍ?
Nemám ráda dřinu, takže jsem se u toho bavila.
JAKÉ JE POSELSTVÍ DÍLA?
Záleží na tom?
OBJEKT Č. 5 MIKOTO AIURA: DEKOR
Myslel jsem, že to mělo být z hlíny.
Hotovo.
PROČ JSI TOTO DÍLO VYTVOŘILA?
Jmenuje se Přání.
Vytvořila jsem ho s přáním, aby se mnou všichni studenti kamarádili.
Přála jsem si, aby díky vzájemné pomoci překonali všechny problémy.
OBJEKT Č. 6 KOKOMI TERUHAŠI: PŘÁNÍ
Pane jo. Jsi úžasná, Teruhaši-san!
Pořádně se na to podíváme!
A tak se s tebou sblížím!
- Já taky! - Ne! Prosím! Podstavec není stabilní.
To ne!
PROČ JSI TO UDĚLAL?
Chtěl jsem si to jen prohlédnout.
Je mi to moc líto.
Neomlouvej se jak při interview.
PROČ JSI TOTO DÍLO VYTVOŘIL?
Samozřejmě jako omluvu, ale prostě mě bavilo to dělat.
Něco neviditelného.
Tématem je světlo.
Nechal jsem ruce řídit se instinktem.
Přál jsem si světový mír.
Tohle je můj sen.
Č. 7: BOHYNĚ Č. 8: LÁSKA
Č. 9: SVĚTLO
Č. 10: MÁ LÁSKA JE SOBECKÁ, ALE NIKDY NERANÍM JEN TEBE
Č. 11: SVĚTOVÝ MÍR Č. 12: ANDĚLÉ VE SKLEPĚ
- Podivné... - Ne, tohle je naprostý propadák.
Nepodobá se Teruhaši-san.
- Ještě! - Tohle není Teruhaši-san!
To je hrůza!
To je ale fiasko!
Je to banda pitomců.
PROČ JSI TOTO DÍLO VYTVOŘIL?
Konečně je řada na mně.
OBJEKT Č. 16 KUSUO SAIKI: ZAVRŠENÍ
- Cože? To jsi postavil? - Proč?
- Cože? Je to hotové? - Ach jo, moje chyba.
- Co to... - Co?
Než jsem se nadál, měl jsem toho postaveného spoustu.